PETERILLE ...Ainoalle oikealle komisario Clouseaulle.
Hän menee sisään.
Komisario.
Ylikomisario.
Tervehdys ylikomisariolle!
Mukava nähdä teitä. Valepukunne on valmiina viimeiseen sovitukseen.
- Pidätte siitä varmasti. - Hyvä.
Komisario Clouseau on täällä.
Ylikomisario!
Näin tuolla hyvin mielenkiintoisia neniä.
Nuo ovat amatööreille. Minulla on joitakin omissa varastoissani.
Teillä on aina ollutkin hajua nenistä.
Ystävänpäivävehkeet eivät ole vielä valmiina, mutta teille on hienoja neniä.
Koetetaanpa tätä ensin. Tässä on upea.
Komisario?
Koettaisimmeko tätä?
Mitä pidätte tästä?
Tämä on "Kuten me olimme". Se on Streisand-tuotelinjaamme.
Pidättekö siitä?
En minäkään. Anteeksi, olin ottaa teidänkin nenänne samalla.
Kokeilllaanpa tätä. Uskon, että pidätte kovasti tästä.
Se sopii kasvoihinne. lstuu piirteisiinne.
Mitäs siitä tykkäätte?
Kutsumme tätä "Viiniksi ja Ruusuiksi".
Suonet ovat aidon näköiset, vai mitä?
Olen erityisen ylpeä laajentuneista huokosista. Katsokaapa tätäkin.
Ei se minustakaan ollut häävi. Kokeillaan jotain muuta.
Puuttuuko jotain? Entäs tämä?
- Se on oikein hyvä, vai mitä? - Tämä se vasta nenä on.
Teillä on hajua nenistä.
Tiedän aina heti, kun näen kunnon nenän.
Sanomme tätä "Pikku-likku lilliksi".
Mitä teillä on tähän mukaan?
Tämä pitää lämpimänä. Tekee mukavan vaikutuksen tuon nenän kanssa.
Liian lakimiesmainen.
Haluan jotain... kuinka sen sanoisin?
Tri Balls hoitaa asian.
Auguste! Katsokaa, mitä te teitte.
Olette nero.
Hetki. Jotain puuttuu.
Tiedän, mitä puuttuu. Tässä on hampaat, talo tarjoaa.
Katsotaanpa, miltä ne näyttävät.
- Täydellistä! - Katsokaa nyt tätä.
Olette nero tässä taiteessa. Hyvä ystäväni.
Hän on yhä sisällä. Mitä me teemme, kun hän tulee ulos?
Seuratkaa häntä.
Martha! Tule pakkaamaan ylikomisarion ostokset.
Olen juuri tehnyt jotain uskaliasta tekojäsenien parissa.
Käsivarsi ja jalka. Vain 900 frangia koko setti.
Kokemukseni mukaan tekojalka voi olla tiellä hätätilanteessa.
Martha, muistatko ylikomisario Clouseaun?
En ole eläissäni nähnyt tätä miestä.
Hyvää iltaa, Martha.
En voi uskoa silmiäni.
Koska miehenne on nero, madame.
Pakkaisitteko nämä? Ja pankaa tuo nenä mukaan.
- Mahdotonta. - Raha ei ole esteenä.
Tuo on ehdottomasti rumin nenä, jonka olen ikinä nähnyt.
Niin yököttävä. Se on mestariteos.
Se on myös Marthan oma nenä.
Onnitteluni, madame. Se sopii teille.
Kiitos, ylikomisario.
Haen laskunne.
Auguste, mitä te olette tehnyt?
Vasen kantapää, nerokkaasti korotettuna, lisää pituutta ja arvovaltaa.
Mutta salaisuus piilee oikeassa kannassa.
Aidon näköinen kampurajalka on saatu aikaan sisäisellä jousella,
joka kaivautuu nilkkaan ja aiheuttaa vihlovaa kipua.
- Hyvin realistinen, eikö vain? - Kuinka pian voin saada parin?
Ne ovat valmiina keskiviikkona.
Vilpittömät kiitokseni taas. Samoin teille, madame.
Pidätteko kädestä? Pistän ne kenkien mukaan.
Se on kätevä raapimiseen, jos teillä sattuu olemaan käsihommia.
- Tapaamme pian, komisario. - Ylikomisario.
Pikaisiin näkemiin.
En voi seistä!
Minua ei ole ikinä sattunut näin.
Suutelenko sen paremmaksi?
Ei se niin kipeä ole.
Kolmannen kerran miesmuistiin,
maailman suurin timantti, kuulu Vaaleanpunainen pantteri, on varastettu.
Akbar Mahtavan hallituskaudesta 1100-luvun alkupuolella
äskettäiseen nykyisen presidentin
Sandover Haleeshin verettömään vallankaappaukseen
Vaaleanpunainen pantteri on ollut Kurfillin, Lähi-ldän pienen
Lugashin hallitsijasuvun jatkuvuuden symboli.
- Ylikomisario Dreyfus. - Päästäkää hänet heti sisään.
Tulin heti, poliisipäällikkö.
Kiitän ripeyttänne.
- Tiedätte Lugashin varkaudesta? - Vaaleanpunainen pantteri?
Niin tietenkin. Siitä on kaikissa lehdissä.
Pian he pyytävät apua rikollisten kiinnisaamisessa.
Lugashin presidentti on jo itse pyytänyt minulta sitä.
Vai niin. Kuinka monta miestä presidentti pyysi?
Vain yhden. Komisario Jacques Clouseaun.
- Lähetä hänet seuraavalla koneella. - Ilman muuta.
Mutta ettekö ole sitä mieltä, että joku perinteisempi olisi...
En mitenkään aliarvioi Clouseauta,
mutta Lähi-ldän kireän tilanteen huomioonottaen...
Tiedän sinun ja Clouseaun välisestä kireästä tilanteesta.
Lugash on kuitenkin pyytänyt Clouseaun, ja Clouseaun he saavat.
Sormenne on musteessani.
VAALEANPUNAINEN PANTTERI ANASTETTU TAAS
Mitä hän tekee tuolla?
Hei.
Pitelee mukavia ilmoja.
Toivoin, että olit päässyt pakko- mielteestäsi Clouseaun suhteen.
Niin minäkin, tohtori.
Onko sattunut jotain, joka on aiheuttanut takapakkia?
Ei, ei jotain.
Joku. Se joku.
Ei, olet ehkä oikeassa.
Jokin asia. Hän on asia.
Pakottava tarpeesi tappaa Clouseau on myös palannut?
Kyllä, vahvana.
Ajatus maailmasta ilman Clouseauta ilahduttaa minua suuresti.
Kuten kesä, jona on tuhat heinäkuuta.
Se huumaa sieluni...
- Silmilläsi. - Mitä?
"Huumaa sieluni silmilläsi."
Vajosit siteeraamaan "You Go to My Head" -laulua.
- Anteeksi. - Ei anteeksipyyntöjä Cole Porterin takia.
Sitä paitsi alitajuntasi vahvisti juuri sen, minkä jo tiedämme.
- Että Clouseau on noussut päähäni. - Juuri niin.
Miten oletat saavasi hänet sieltä pois?
En tiedä. En oleta.
Sinun oletetaan olettavan ja antavan minulle vastaukset.
Poliisipäällikkö haluaa hänet Lugashiin. Hoitakoon itse sen.
En halua tietää siitä. En halua olla siellä.
Haluan olla täällä kanssasi.
Mitä mietit, tohtori?
Se ei ollut Cole Porter. Se oli Gillespie ja Coots.
- Apulaispoliisipäällikkö tuli. - Lähetä heti sisään.
Tulkaa sisään.
Tulin Vaaleanpunaisen pantterin ryöstön takia.
Olen palveluksessanne. Saanko tarjota pikkusikarin?
Älkää välittäkö niistä. Vierikööt vain.
Lukekaa tarkkaan ja sanokaa mielipiteenne.
Luen mielipiteeni ja kerron teille omanne hyvin tarkkaan.
- Onko teillä tulta? - Vasemmassa ylälaatikossa.
Tanssin riisissä
Vain tanssin riisissä
Sallikaa minun.
Anteeksi.
Clouseau haluaa, että vien hänet lentokentälle.
Vie hänet. Anna Lugashin presidentin murehtia omasta verenpaineestaan.
Hän ei mene Lugashiin.
Hän lähtee klo 12.15 lennolla Lontooseen.
Hän epäilee, että Mustanaamio on vastuussa ryöstöstä.
Ja koska sir Charles asuu Englannissa...
- Sir Charles asuu Etelä-Ranskassa. - Aivan. Kerronko hänelle?
Ei kannata. Hän sanoisi vain "Tiesin sen."
Järjen puhuminen Clouseaulle
on sama kuin Einstein yrittäisi selittää suhteellisuutta "äpinälle".
Tietääkö sir Charles tulostasi?
Ei, haluan pitää sen yllätyksenä.
- Mitä nyt? - Sytyttimesi ei pongahda ulos.
Sen pitäisi pongahtaa ulos kun se saavuttaa tietyn lämpötilan.
Mikä se tietty lämpötila tarkalleen on?
En tiedä.
Olisit tarkastanut tehtaalta. llmeisestikin tämä pongahtava sytytin
on saavuttanut tietyn pongahduslämpö- tilansa, eikä suostu pongahtamaan.
Autonomistajan ensimmäinen sääntö - tutustu autoosi.
- Mutta tämä on sinun autosi. - Tiesin sen.
Muttei minun pongahtava sytyttimeni.
Jos se olisi minun, tietäisin sen pongahduslämpötilan.
Clouseau yritti korjata sytytintä.
Hän on varma, että joku asetti autoon pommin.
Niin. Jonkun olisi pitänyt... Siis, olisi voinut tehdä niin.
Hän sähkötti Scotland Yardiin ja sanoi saapuvansa valepuvussa.
Millaisessa valepuvussa? Pukeutuneena miksi?
Hän ei sanonut.
Miten me osaamme etsiä häntä?
WC VARATTU
Täällä kapteeni.
Palatkaa paikoillenne ja kiinnittäkää istuinvyöt,
sillä edessä on ilmakuoppia. Kiitos.
- Huomenta. Menikö matka hyvin? - Kyllä, kiitos.
Voinko auttaa?
Idiootti!
Komisario Clouseau. Olen Drummond Scotland Yardista.
Olen André Botot, sinappimyyntimies Dijonista.
- Saanko tarjota kyydin, monsieur Botot? - Sepä ystävällistä, herra Yard.
- Drummond. - Niin. Mitä Skotlantiin kuuluu?
Minulla on skotlantilaisia sukulaisia.
Isoäitini isäni puolelta. Puhun hyvin sujuvaa gaelin kieltä.
On hienojen, kirkkaiden kuiden yö...
Komisario McClaren, tässä on monsieur Botot...
Dijonista. Hauska tavata? Kerroin juuri ylikonstaapeli Yardille
appeni sisaresta ylikonstaapelini puolella.
Vihdoinkin. Oma taloni. Oma uima-altaani.
Oma 95-58-95:ni.
- Sähke. - Lue se minulle.
"Hyvä Poliisipäällikkö. Onnea syntymäpäivänä."
"Toivottavasti nautit 1400 kilosta hyytelöä."
1400 kilosta hyytelöä?
Siinä täytyy olla jokin virhe.
Minne minä panisin 1400 kiloa hyytelöä?
Ja vain Clouseau olisi niin tyhmä, että lähettäisi 1400 kiloa hyytelöä.
Täällä komisario Drummond Scotland Yardista.
Toivottavasti en herättänyt.
Ei se mitään. ltse asiassa, teitte palveluksen.
Kuka siellä?
- Miten voin auttaa, komisario? - Asia koskee komisario Clouseauta.
MI5 soitti ja ilmoitti, että libyalaiset agentit olivat kuulleet,
että Clouseau saattaa joutua salamurhayrityksen kohteeksi.
Todellako? Kuka muu hänet haluaa tappaa?
Siis kuka sen takana on?
Emme tiedä. Mutta tieto on luotettavasta lähteestä.
Kerroimme Clouseaulle, mutta hän vain nauroi ja sanoi
"Liikkuva sorrmii kirjoittaa."
Clouseau voi tarkoittaa mitä vain.
- Tiedätkö, mitä kello on? - Olisitko sinä hiljaa?
Ette te. Missä hän on nyt?
Hotellissaan. Teidän pitäisi soittaa ja määrätä hänet palaamaan Pariisiin.
Älkää missään nimessä päästäkö häntä Lugashiin, kunnes huhu on varmistettu.
Onko teillä minulle "visti"?
- Haluatte vistiä? - Jos minulle on, kyllä.
Kokeilkaapa peliluolaa kadun päässä.
Kysykää kortti-Shirleyä, Yokohaman perhosta.
- Miksi minä niin tekisin? - Haluatte vistiä.
Kyllä, mutta teiltä.
Minä en pelaa korttia.
- Annoitte sellaisen aamulla. - Olette erehtynyt.
Turha yrittää temppujanne anglais minun kanssani.
Sain "vistin" tänä aamuna komisario Quinlanilta Skotlannin Yardista.
- Visti! - Teiltä minä sen sain.
- Tarkoitatte viesti. - Tiedän, mitä tarkoitan, sekopää.
Onko teillä vai eikö teillä ole minulle "vistiä"?
Ei, teille ei ole vistiä.
Grouse-Moor Hotelli.
Meni juuri huoneeseensa. Soitan hänelle.
Kiitos.
Niin. Täällä ylikomisario Clouseau.
Avaan vuoteenne.
Mitä te sanoittekaan?
No niin. Mitä te sanoittekaan?
Vistinne.
Puhelimenne.
MENE LUGASHIIN. DREYFUS
Lentokentälle, hyvä mies, ja aja tuulen nopeudella.
Selvä.
Tiesin sen.
En halua enää kuulla siitä sanaakaan.
Älä rupea tekemisiin Clouseaun kanssa...
- Nyt riittää! - Mitä sinä teet?
Miltä näyttää? Samaa kuin joka aamu viimeisten kahden vuoden aikana.
- Muttet voi! - Olen tympääntynyt siihen, että sanot
- mitä voin tehdä ja mitä en. - Tee niin kuin lystäät.
Toivottavasti pidät tilaamastasi allaspeitteestä.
- Taisin tehdä virheen, eversti. - Väärin.
Älä sano minua everstiksi, eversti Bufoni. Olen nyt presidenttisi ja erehtymätön.
Uudessa perustuslaissa lukee niin.
Jonka kirjoitit, kun olit vielä eversti.
Ja sinä olit kapteeni, eversti, joksi voisit tulla taas.
Niin, herra presidentti. Mutta Clouseaun kutsuminen oli...
Neronleimaus. Hän löysi Vaaleanpunaisen pantterin aiemmin ja löytää taas.
Mahdollisesti. Ja sitten?
Lugashin kiitollisilta ihmisiltä satelee minulle, presidentti Haleeshille
ylistystä ja kunniaa ja heidän tyttäriään.
Ja vakuutusyhtiöt,
jotka ovat jo maksaneet hallituksellemme yli 12 miljoonaa dollaria
Vaaleanpunaisen pantterin varkaudesta,
mitä heiltä satelee sinulle?
Mikset kertonut ennen kuin pyysin Clouseauta?
Kerroit vasta nyt, että pyysit apua
jonkun toisen poliisivoimilta.
- Ehkä voimme perua pyynnön. - Emme "me", herra presidentti. "Sinä."
Muttet voi. Clouseaun kone on juuri nyt matkalla kohti Lugashia.
No, ehkei hän löydä Vaaleanpunaista pantteria.
Ehkei hän pääse Lugashiin asti.
- Eversti, et kai sinä... - Pelastaakseni presidenttini.
Tee, mitä sinun on tehtävä.
Älä vain kerro minulle siitä.
Presidentin omatunnon on oltava tahraton.
Ymmärräthän, kenraali?
Kuten käsi ymmärtää käsinettä.
Oi, mahtava.
Yritä hillitä itsesi, ystäväiseni.
Ei ole terveellistä luovuttaa noin.
Jos olisin terve, miksi olisin täällä, tohtori?
Viittasin verenpaineeseesi.
Jaa. Hän on niin hullu, sellainen idiootti, typerys.
Ja onnekas typerys.
Jos hän putoaisi selkä edellä viemäriin,
niin hän päätyisi Brooke Shieldsin syliin.
Ja nyt Lontoo, puoliksi raunioina.
Lugash, avuton pieni autiomaavaltio,
- on pian tuhon oma. - Sinun on ryhdistäydyttävä.
Minä yritän.
Et halua päätyä taas hullujenhuoneelle.
En. Mutta tohtori, kunnes Clouseau on irti hiuksistani,
pois elämästäni ikuisesti, olen tuhoon tuomittu.
En hymyile enää ikinä.
Frank Sinatra Pied Pipersien ja Tommy Dorseyn kanssa.
Olen menossa pirstaleiksi ja sinä muistelet tyhmää jazziasi.
He eivät häiritse, kun minulla on potilas, ellei kyseesä ole hätätapaus.
Hätäpuhelu komisariolle.
Näyttää, että hätä on sinun, ei minun.
- Minulla on hirveitä uutisia. - Mitä?
Komisario Clouseaun kone on hävinnyt.
- Oletko varma? - Täysin varma. Olen pahoillani.
- Tulen heti. - Selvä, komisario.
Tohtori Longet, hyvästi.
Näet edessäsi uudestisyntyneen miehen.
Parantuneen. Täysjärkisen. Terveen kuin Sveitsin frangi.
- Puhelu toi hyviä uutisia? - Ihania uutisia.
Clouseaun kone on myöhässä ja sen luullaan kadonneen, mereen.
Kadonnut ja pois elämästäni ikuisesti.
Aion pestä sen miehen irti hiuksistani.
Tiedän. Mary Martin, South Pacific.
Hän on täällä. Tule sisään.
Tämä on virhe. Sano, että olen poissa jonkun jutun takia.
- Onkohan se viisasta? - Onko puhuminen viisasta?
Olit hänen lähin esimiehensä.
"Olit." Luuletko todella, että hän on mennyttä?
- Se näyttää mahdolliselta. - Se olisi mahtavaa.
Ja pian, joku sitkeä toimittaja, kuten Marie Jouvet...
Mutta mitä voin kertoa hänelle?
- Että pidin häntä imbesillinä? - Ei.
Että hän oli maailman onnekkain mies, jolla oli vähä-älyisen simpukan aivot?
Et tietenkään.
Tiedät, kuten minäkin, että hän oli idiootti,
mutta muille hän oli parhain etsivä sitten Sherlock Holmesin.
- Jos kerron totuuden... - Älä kerro sitten. Häntä ei enää ole.
Anna heille sankarinsa. Ei se sinun arvoasi vähennä.
Mutta eikö häntä todella enää ole?
Minulla on kauhea olo, että jonain päivänä - ensi viikolla tai huomenna -
avaan autoni takakontin tai kaappini ja "Kykkyy!"
Minusta et kyllä voi muutakaan.
Mitä, jos en osaakaan? Tiedät minut, kun kyseessä on Clouseau.
Tunteeni ovat juuri pinnan alla kuin kelluva miina.
- En pysty siihen. - Kyllä pystyt.
Pystyn? Niin, minä pystyn.
Ei, tee sinä se.
Neiti Jouvet.
Neiti Jouvet, kuinka mukavaa, että tulitte.
lstukaahan mukavasti. Ottakaa itsellenne simpukka.
Miten kuvailisitte komisario Clouseauta?
No, en ole ikinä tuntenut hänen kaltaistaan miestä.
Hän oli... ainutlaatuinen.
- Voisitteko tarkentaa? - Voisin, mutta...
Ensinnäkin hän oli epäsovinnainen.
- Millä tavoin? - Kaikilla tavoin.
Voitteko antaa esimerkin?
Esimerksiksi, pitääkseen itsensä jatkuvasti valppaana hyökkäysten varalta
hän käski kiinalaisen miespalvelijansa hyökkäämään kimppuunsa
missä ja milloin vain.
Tuo ei ole vain epäsovinnaista, se on outoa.
- Kuulostaa ihan kahjulta. - Suu kiinni.
Huhujen mukaan te ja hän ette tulleet toimeen.
Kai meillä oli toisinaan pieniä erimielisyyksiä,
mutta kun työskentelee jonkun kanssa 20 vuotta,
ei voi aina olla...
olla samaa mieltä.
Oliko hän mielestänne hyvä etsivä?
Hän oli... Luulen, että hän oli...
Ei voi vain sanoa, että hän oli...
Ei ole sanoja kuvaamaan, mikä hän todella oli.
Kävisikö "nero"?
Se on sana.
Urhea?
Presidentti myönsi hänelle kaksi urheusmitalia.
Aivan.
- Kuulostaa urhealta mieheltä. - Kuulostaa siltä tosiaan.
Hänellä oli hienon urheilijan maine.
Ette aavistakaan, millainen urheilija hän oli.
Musta vyö karatessa?
- Musta vyö? - Upea ampuja. Synnynnäinen johtaja.
Komisario, olen pahoillani.
Hän itkee.
Täällä Bruno. Haluan tavata.
- Kenet? - Kaikki.
Okei, pomo.
Siis työhönne kuului hyökätä hänen kimppuunsa siten?
Kyllä.
Cato, tutkin taas sitä juttua.
Viritä ansa, ota tappaja kiinni
ja todista maailmalle, että Maria Gambrelli ei ole tehnyt murhaa.
Meidän on harjoiteltava tiiviimmin.
Hyökkää milloin ja missä vain osaan vähiten odottaa. Älä anna armoa.
- Eikö kukaan koskaan loukkaantunut? - Kyllä. Yleensä minä.
Kerran kyllä mafia toi ninjan.
Komisario luuli ninjaa minuksi.
- Ninja-ressu. - Tiedän, miltä hänestä tuntui.
Nyt, kun pomoanne ei enää ole, yllätyshyökkäykset ovat ohi.
Olette varmaan hyvin helpottunut.
En aivan.
Kun tekee jotain hyvin kauan, sitä kaipaa, vaikka se olisikin tuskallista.
Mitähän komisariolle on tapahtunut?
Ei aavistusta.
Komisario Clouseaulla.
Hetki, olkaa hyvä.
Se on teille.
Täällä ylikonstaapeli Duval. Minulla on ne tiedot teille.
Clouseaun entinen avustaja, Hercule Lajoy,
asuu "The Moth" -nimisessä jokilaivassa.
- Hercule Lajoy? - Kuka kysyy?
- Marie Jouvet. Olen televisiotoimittaja. - Tiedän, mikä te olette.
Saanko tulla laivaan? Haluaisin puhua.
- Haluatteko vastauksia? - Tietenkin.
Kuinka minä voisin antaa vastauksia? Olen nokosilla.
Odotan, kunnes te heräätte.
Hyvä on.
Olette vielä paremman näköinen kuin televisiossa.
Kiitos.
En tiedä miksi, mutta minusta tuntuu ihan kuin minua olisi odotettu.
Clouseau on kadonnut. Te olette toimittaja.
- Alkeellista. - Puhutte kuin oikea poliisi.
Eläkkeellä oleva poliisi.
- Saanko istua? - Kuten haluatte.
Työskentelitte Clouseaun kanssa.
Niin. Hän oli ainutlaatuinen.
Intuitiivinen? Mies, joka luotti vaistoihinsa?
Kuka tietää, mihin hän luotti? Mutta hän oli poliisin menestynein mies.
Kaiken, mikä mielestäni kuului kunnon tutkimukseen, hän teki päinvastoin.
Tosiasiat, Hercule.
Millään muulla ei ole väliä.
Ilman niitä, rikostutkintatiede
ei ole muuta kuin arvausleikkiä.
Kuuntele minua, Hercule, niin opit jotain.
Tämän jutut tosiasiat ovat:
kuljettajan ruumis löydettiin toisen sisäkön huoneesta. Tosiasia.
Kuolinsyy: neljä luotia rinnassa. Tosiasia.
Luodit ammuttiin läheltä, ase oli 0.25 automaatti-Beretta. Tosiasia.
Maria Gambrelli läydettiin murha-ase kädessään. Tosiasia.
Murha-ase oli rekisteröity kuolleen, Miguel Ostosin, nimellä
ja sitä pidettiin Ballonien Rolls-Roycen hansikaslokerossa.
Tosiasia.
Palvelijat ovat todistaneet, että Miguel Ostos hakkasi...
Senkin typerys, rikoit karttakeppini. Nyt en voi osoittaa millään.
Ovat todistaneet, että Miguel Ostos hakkasi usein Maria Gambrellia.
Ja sitten on monsieur ja madame Ballonin valaehtoiset todistukset,
samoin kuin palvelijoidenkin, ja jokaisella on täydellinen alibi.
No niin, Hercule. Mitä tästä välttämättä seuraa?
Maria Gambrelli tappoi kuljettajan.
Idiootti. Mahdotonta. Hän suojelee jotakuta.
- Mistä tiedät? - Vaistoni sanoo niin.
Mutta tosiasiat...
Unohdat tärkeimmän tosiasian - motiivin.
- Mies hakkasi. - Hän oli espanjalainen.
- Repi mekon naisen päältä. - Naurettavaa.
Tappaisitko sinä jonkun, joka repi mekon päältäsi?
- En, enpä kai. - Et tietenkään.
Mielessäni ei ole epäilystäkään, Hercule.
Maria Gambrelli suojelee selvästi jotakuta.
Löydä se henkilö, niin löydät murhaajan.
Ja minä löydän sen murhaajan ennen huomista.
Maria Gambrelli kertoo minulle, kuka se on.
Clouseau oli oikeassa. Maria Gambrelli oli viaton.
Clouseaun epäilyt osoittautuivat aina oikeiksi jutun lopussa.
Mutta siinä välissä hänkin teki muutamia virhearviointeja.
Ja nyt hän on kadonnut mereen.
Ihailin hänen menestystään, mutta metodinsa...
Ne tekivät pilkkaa kaikesta, minkä tiesin poliisityöstä, siksi lähdin.
Mutta minulla on hyvä elämä. Kuljetan vähän rahtia.
Vuokraan tämän turisteille elokuussa, kun Pariisissa on liian kuuma olla.
Ettekö koskaan kaipaa sitä jännitystä?
Hyvä neiti, jos kaipaisin jännitystä, enkö laittaisi syöttiä koukkuuni?
Kiitos, Hercule Lajoy. Pidän teistä.
En usko, että olette niin kova kuin uskottelette.
Minäkin pidän Herculesta, koska hän on niin kova kuin miltä näyttää.
Mutta jos haluatte päästä Clouseau-jutun ytimeen,
unohtakaa meidät saman puolen kaverit.
Kaivakaa esiin roistoja, jotka hän sai kiinni, tai ei saanut kiinni.
Näkemiin.
- Poiketkaa taas, kun olette lähistöllä. - Kiitos. Voin tehdäkin niin.
Näyttävät vain yläosanne televisiossa.
- Onneksi alaosa on yhtä hyvä. - Aivan.
- Miten bisnekset? - Paremmin.
Nousussa.
Clouseau katoaa. Bisnekset paranevat.
Varma homma.
- Se Marie Jouvet nuuskii asioita. - Mitä sitten?
Kuka ties? Mutta on paras seurata häntä.
Luis, hän ei ole mikään pöllö. Hommaatko pari hyvää kaveria?
Selvä.
Kun tapasin Clouseaun ensimmäistä kertaa noin 20 vuotta sitten Cortinassa,
satutin itseni pahasti mäessä,
ja valitettavasti Clouseau sattui olemaan samassa hotellissa.
Anteeksi. Jalkani on jumissa.
- Olitte naimisissa komisarion kanssa? - Kyllä.
Tunsitteko sir Charlesin ennen Cortinaa?
Vain pintapuolisesti.
Lyön 10 000 frangia vetoa,
että Mustanaamio on Cortinassa juuri nyt. Ehkä jopa tässä huoneessa.
Jännää. Mitä sanotte, herra Tucker?
Totta. Viimeisistä 15:sta uhrista 10 on ollut Angela Dunningin vieraita.
Mistä me puhumme?
- Pahamaineisesta Mustanaamiosta. - En ole kuullutkaan.
Tuntuu olevan aikamoinen kaveri.
Monikaan varas ei ole yhtä fiksu kuin Mustanaamio.
Jokainen varkaus on aivan erilainen, ainutlaatuinen ja klassinen.
Luulin, että uskoitte hänen toistavan itseään.
Vain Angela Dunningin vieraiden suhteen.
Toinenkin asia kyllä toistuu,
mutta se on hänen tavaramerkkinsä, ikään kuin käyntikorttinsa.
- Hän jättää valkean käsineen. - Kuulostaa hyvin teatraaliselta.
Teidän korkeutenne, jos olisin Mustanaamio, olisin jo valinnut uhrini.
Niinkö? Kuka se olisi?
Kuka omistaa maailman upeimman timantin?
- Minä kai. - Aivan. Vaaleanpunaisen pantterin.
Sellaista saalista hän ei voisi vastustaa.
Hän saisi pettyä. Vaaleanpunainen pantteri on minun...
Pyydän. Älkää sanoko sitä täällä.
Luin, että Vaaleanpunaisen pantterin omistuksesta oli kiistaa.
Se kuuluu minulle. Se oli lahja isä-vainaalta.
- En aio ikinä luopua siitä. - Miksi pitäisikään?
Kun tämä hallitus tuli valtaan, he väittivät, että se kuuluu kansalle.
Puhutaan, että kansainvälinen tuomioistuin ratkaisee asian.
Jospa minä varastan timantin ja jätän paikalle käsineen,
- ja te ja minä jaamme vakuutusrahat? - Hyvä on.
Haluaisin tanssia. Teidän korkeutenne?
Mielelläni.
- Entä te, madame? - Tottakai.
- Jalkanne on jo parempi, sir Charles? - Mitä?
- Jalkanne on jo parempi. - Paljon parempi. Kiitos.
Kuulkaa, herra Tucker...
Se on olueni.
Toukokuussa 1964 erositte Clouseausta ja vuotta myöhemmin...
Nain unelmieni miehen.
- Kuka se oli, rakkaani? - Tiedät kyllä.
Se mies, jota Clouseau piti Mustanaamiona.
Suokaa hänelle anteeksi. Hän ei muista nimiä.
- Hän on valtavan viehättävä. - Mutta hänellä on moitteeton maku.
- Miksi hän piti teitä Mustanaamiona? - Nimetön puhelinsoitto.
Jaaha. Tule heti ylös.
Sir Charles. Mustanaamio.
Nyt sain hänet varmasti kiikkiin.
- Hän oli tietenkin väärässä. - Missä asiassa?
- Että te olette Mustanaamio. - Aivan. Hän oli väärässä.
- Väärässä, mutta sitkeä. - Sitkeä oli.
Hän oli vakuuttunut, että aioin varastaa Vaaleanpunaisen pantterin.
Kun prinsessa Dala piti naamiaiset Roomassa,
Clouseau oli paikalla miehineen.
- Lämmin. - Niin, varmaan helvetillistä sisällä.
Ei varmasti kovin mukavaa.
- Mitään epäilyttävää? - Ei mitään huolestuttavaa.
Mieheni ovat kaikkialla. Kulkevat ihmisten seassa, tarkkailevat koko ajan.
Kuinka uskallat juoda työaikana? Kuka siinä on?
- Ylikonstaapeli Walter. - Ja Coff.
Lopettakaa, tai saatte arvonalennuksen!
- Vaaleanpunainen pantteri varastettiin? - Gorilla vei sen.
Se olen minä!
En ikinä unohda, kuinka se vanha mies yritti ylittää katua.
Nopeammin!
Mikä sinua vaivaa? Etkö voi ajaa tätä kovempaa?
Tätä tietä he ovat menneet.
Älä väitä vastaan! Tiedän, mistä he ovat menneet.
- George, miten pääsen täältä pois? - En tiedä. Olen ollut joka puolella.
- Miten me pääsemme pois? - Koeta ylätietä.
Minä menen ylätietä, sinä menet alatietä. Hei vain.
- Siinä he ovat! - Eivätpä.
Hetken näytti siltä, että Clouseau itse oli Mustanaamio.
Hänet oikein pidätettiin timantin varkaudesta ja pantiin vankilaan.
- Mutta hän oli syytön. - Kyvytön, mutta syytön.
- Kyvytön? - Eikö niin, rakkaani?
Ei kaikessa, rakkaani. Hän oli mahtava nukkuja.
- Vaikea uskoa. - Totta on.
Hän ei juuri koskaan tehnyt vakavaa virhettä nukkuessaan.
Kyvytön! Ranskan paras etsivä!
Koettelee ymmärrystä.
- Onkohan hän kuollut? - Toivon, ettei.
- Mitä luulette, sir Charles? - Clouseaun kaltaiset eivät kuole.
Heitä ei voi tuhota. Niin pitäisi ollakin.
- Miksi? - Me tarvitsemme heitä.
He auttavat säilyttämään huumorintajun.
He ovat elävä todiste, että pahassakin tilanteessa,
jos vain on sitkeä, jää henkiin, ja joskus jopa voittaa.
Eli päättäväisyys on avain hänen menestykseensä?
Ilman muuta.
Hän oli typerys, mutta hänessä tiivistyi 11. käsky.
- 11. käsky? - "Älä anna periksi."
- Pidän tuosta. - Niin ajattelinkin.
Näkemiin.
- Tulkaa käymään taas. - Saatan tehdäkin niin.
Unelmiesi mies on myös häikäilemätön hurmuri.
Tiedän sen. Kiitos.
Näkemiin.
- Menitte juuri hotellin ohi. - Niin.
- Mutta sinne minä halusin mennä. - Näettekö auton, joka seuraa meitä?
Mitä siitä?
Ne kaksi miestä ehdottivat, että vien teidät toiseen osoitteeseen.
- Mitä te oikein sanotte? - ltse asiassa se oli pikemminkin uhkaus.
- He uhkailivat teitä? - Toinen näytti uutta asettaan.
Keitä he ovat?
Ajattelette, etten ole tilanteen tasalla, mutta minulta jäi nimet huomaamatta.
- Tajuatte kai, että tämä on kidnappaus? - Joo.
Minun on oltava rehellinen.
En keksinyt, mitä muutakaan voisin tehdä.
Voitte saada elinkautisen.
Neiti, ase ase oli 0.38 Magnum.
En tiedä mitään aseista.
Se ase tekee valtavia reikiä.
Minun oli joko kidnapattava teidät tai jouduttava ammutuksi.
Totta puhuen, näyttäisin kamalalta ja voisin huonommin,
jos minussa olisi valtava reikä.
- Neiti Jouvet, mukavaa, että tulitte. - Oliko valinnanvaraa?
Itse asiassa ei. Mennäänpä puhumaan rauhassa.
- Onko valinnanvaraa? - Haluan vain puhua kanssanne.
- Varokaa, mihin astutte. - Aina.
- Miksi tämä draama? Olisitte soittanut. - Olisitteko tullut?
Katsomaan Ranskan kummisetää? Olen toimittaja.
Ja upean näköinen olettekin. Mene uimaan.
Tulkaa. Isutaan mukavasti.
- lstukaa. - Saanko juotavaa?
- Onko valinnanvaraa? - Itse asiassa ei.
- Kävisikö shamppanja? - Upeaa. Ja pankaa siihen tuore persikka.
Shamppanjaa ja pane siihen tuore persikka.
Kyllä.
- En ole kuullut persikkashamppanjasta. - Hyvin seksikästä.
- Kaksi sellaista. - Kyllä.
- Miten käy, jos hänellä ei ole persikoita? - Jotain hyvin melodraamallista.
Jos niin on, niin minulle käy pelkkä shamppanja.
Marie, olet todella upea nainen.
Bruno, on eräs vanha sanonta.
- Mikä se on? - Älä kuseta kusettajaa.
Haluan, että jätät Clouseaun jutun rauhaan.
- Ota lasit pois. - Miksi?
Näen sitten, mitä sinä ajattelet.
Tuskinpa.
- Miksi pitäisi jättää juttu rauhaan? - Koska pyysin sinua.
- Se ei ole tarpeeksi hyvä syy. - Pitäisi olla.
Mitä jollen tee niin?
Kuulehan, Marie, sinun iässäsi
mietin joskus, millaista olisi,
jos löytäisin yhtäkkiä paljon rahaa.
- Oletko sinä ikinä kuvitellut sitä? - Olen.
Ja jopa, että joskus joku voi yrittää lahjoa minut pienellä omaisuudella.
- Mitä teit? - Se houkutteli.
- Siitä on hyvä alkaa. - Mutta sanoin ei.
- Ei kovin fiksua. - Olen toimittaja.
Kävi miten kävi, rehellinen sellainen.
Miksi Clouseaun juttu tulisi jättää rauhaan?
Koska tämä tilanne miellyttää minua.
Clouseau loi paljon ongelmia.
Tuollainen fiksu nainen voi saada selville, että hän elää.
Tai on kuollut. Tai jopa, että joku tappoi hänet.
Sinulla on kauniit kasvot. Miksi haluat työntää ne sinne, minne ne eivät kuulu?
Koska se on minun työtäni.
Mitä hyötyä työstäsi on, jos sinun on tehtävä ohjelmasi sairaalasta käsin?
Tiesin, että uhkailisit minua, mutten tiennyt, miten reagoisin.
- Olen yllättänyt itseni. - Niinkö?
Niin. Et pelotakaan minua, teet minut vihaiseksi.
En muista, koska olen ollut näin vihainen.
Olen toimittaja, etkä sinä tai kukaan muu pelota minua.
- Kukas nyt on melodraamallinen? - Odota vain, kun pääsen kotiin.
- Mitä sitten teet? - Pyörryn tai oksennan. Ehkä molemmat.
- Kahdeksan yhtä vastaan oksennat. - Selvä.
- Rohkea nainen. - Niinpä tosiaan.
- Upea perse. - En huomannut.
Arthur, on vanha sanonta.
- "Älä kuseta kusettajaa." - Aivan.
Niin, todella hieno perse.
Saanko tulla ylös nyt?
Ei hänen perseensä minusta niin hieno ole.
- Mitä pitäisi tehdä? - Pidättäkää hänet.
- Mistä? - Hän kidnappasi minut.
- Onko todisteita? - Taksikuski.
Taksikuskihan kidnappasi teidät.
Brunon miehet pakottivat. Heillä oli aseet.
- Näittekö te aseet? - En, mutta taksikuski kertoi...
Olen varma, että kaikki kertomanne on totta.
Mutta olen yhtä varma, että monsieur Langlois kiistää sen.
Monsieur Langlois?
- Kyseessä on... - Hänen sanansa minun sanaani vastaan.
Juuri niin!
Tietyissä piireissä monsieur Langloisin sana on arvossaan.
Olette tolaltanne, en välitä tuosta.
Oli miten oli, olen sitä mieltä.
Neiti Jouvet, saanko ehdottaa, että menette kotiin ja unohdatte tämän.
Anteeksi.
Sanonpa, minne minä menen - suoraan toimistooni
kirjoittamaan mafiapomosta, joka kidnappasi minut,
ja poliisipäälliköstä, joka kieltäytyi tekemästä mitään.
Minusta se olisi erittäin epäviisasta.
Kyse on siitä, komisario, että minä en luota mielipiteeseenne.
Neiti Jouvet oli vähän pois tolaltaan.
Neiti Jouvet alkaa osoittautua oikeaksi kiusan...
Toistaiseksi tapausta ei ole edes tutkittu.
Jos Bruno Langlois haluaa kiistää syytteen,
toistan sen mielelläni oikeudessa.
- Hän puhuu sinusta. - Niin.
Rohkea.
Uskoakseni jopa Ranskan kummisetä ei hevin asetu minua vastaan oikeudessa.
Mitä tulee ylikomisario Dreyfusiin,
jos hän todella on se hyveen perikuva, jota hän esittää,
miksei hän ole etsinyt taksikuskia ja kuulustellut tätä?
- Hän puhuu sinusta. - Niin.
Mitä enemmän saan selville Clouseausta,
sitä enemmän tietyt tahot haluavat minun lopettavan tutkimukseni.
Toistaiseksi en ole löytänyt mitään syyllistävää,
mutta heilutan selvästi venettä, ja ihmiset alkavat hermostua.
Yksi asia on varma. Aion heiluttaa, kunnes löydän teille vastauksen.
Hyvää yötä.
Clouseaulla. Cato puhelimessa.
Olen Miami Beachissa isoäitini luona.
Jättäkää viesti.
Avon-myyjä täällä.
Te!
Valitettavasti.
Clouseaulla. Cato puhelimessa.
Olen Miami Beachissa isoäitini luona.
Jättäkää viesti.
- Olen pahoillani. - Olen tottunut tällaiseen.
Täällä professori Auguste Balls Pariisista.
Senkin itämainen pikaro!
Minua et huijaa lento-onnettomuudella. Hän piileskelee maksua välttääkseen.
Jollen saan 4 000 frangia perjantaihin mennessä, nostan haasteen.
Pistä se oopiumipiippuusi ja kalloosi, juonitteleva kiinalainen!
Kuka hitto professori Auguste Balls on?
Komisario Clouseaun virallinen valepuvuntekijä.
- Mikä pikaro on? - Huijari.
- Hienoa. - Että sanotaan huijariksi?
Jotkut parhaista ystävistäni ovat pikaroja.
- Anteeksi, että murtauduin tänne. - Ei se mitään. Saan harjoitusta.
- Maistuisiko kuppi teetä? - Ei kiitos.
- Minulle kelpaisi aspiriini. - Minä soitin ensin.
Luulin todella, että olitte mennyt isoäitinne luo Miamiin.
Miami Beachiin. Hänellä on bingo. Hän se vasta pikaro on.
Luulin voivani löytää jotain.
- Kuten mitä? - Kuten tämän.
- Tiedättekö, keitä nämä ovat? - Hänen vanhempansa.
- Ovatko he vielä elossa? - Hänen isänsä on.
Hän asuu Château Clouseau å Lamarquessa.
Hän on viinintekijä.
Sikakani.
Mitä sinä teet?
Se ei maistu enää samalta, kun Fifiä ei ole.
Kaipaan upeaa Fifiä.
Voitteko kertoa jotain pojastanne?
En. Neljän jälkeen
en voi kertoa mitään pojastani.
- Miksette neljän jälkeen? - Koska maisteltuani viiniä koko päivän
en muista neljän jälkeen poikaani -
saati että voisin kertoa hänestä mitään.
On ihme, että muistan, että kello on yli neljä.
Se tuntui hyvältä.
- Oletteko kunnossa? - Tottakai olen.
Tarkistin vain, että Nanna on imuroinut maton.
Nannasta puheen ollen...
Hae Nanna.
Nanna on ollut meillä 61 vuotta.
Hän oli Jacques'in hoitaja.
- Niinkö? - Mitä?
- Sanoin "Niinkö?" - Tiedän sen.
Koska sanoitte, että Nanna oli poikanne hoitaja.
Mademoiselle, teidän ei tarvitse toistaa, mitä sanoin.
Minä tiedän, mitä sanoin.
Onneksi en ole vielä niin vanha, että olisin menettänyt muistini.
K-oputa puuta.
Sisään!
Mitä minä naureskelen?
En taida osata sanoa.
Nanna lähestyy.
Istu.
Hän rakastaa tuota koiraa.
Poikani Jacques Clouseau on syntynyt 8.9.1920.
Hänellä oli äitinsä silmät ja isänsä munuaiset.
Aivan alusta saakka
Jacques halusi tulla poliisiksi.
Hän koki monia takaiskuja,
mutta oli aina kekseliäs.
Hän meni yliopistoon 18-vuotiaana
ja rakastui.
Hänen unelmiensa tyttö nai toisen miehen.
Jacques päätti, ettei kannattanut elää.
Hyvä lukija.
Minusta elämää ei kannata jatkaa.
Onneksi silloin oli sähkökatkos.
Sikavalot.
Kun saksalaiset miehittivät Ranskan,
Jacques liittyi maanalaiseen liikkeeseen.
Sikamäntä.
Sodan jälkeen hän liittyi poliisiin, ja lopun me kaikki tiedämme.
Kiitos. Tämä on ollut hyvin mielenkiintoista.
Nyt voin viimeistellä kunnianosoitukseni.
Miten niin?
Kunnianosoituksenne ei kaipaa viimeistelyä.
Teillä on upea kunnianosoitus.
- Hän elää, kuulkaa. - Mistä te sen tiedätte?
Hänellä on äitinsä silmät, mutta isänsä mielenlujuus.
- Luulin että munuaiset. - Ne myös.
Mies, jolla on sellaiset munuaiset ja mielenlujuus, on varmasti hengissä.
- Toivon niin. - Tiesin sen.
Näkemiin.
Ja lähdettyäni sen ihastuttavan vanhan miehen luota,
joka on varma, että hänen kuuluisa poikansa on yhä elossa,
aloin miettiä "Onko se mahdollista?"
Mafiapomo Bruno Langlois näyttää olevan sitä mieltä.
Sir Charles Littonin mielestä sellaisia miehiä tarvitaan
ja siksi heitä ei voi tuhota.
Ylikomisario Dreyfusia se mahdollisuus ahdistaa niin,
että hän on taas hermoromahduksen partaalla.
Menehtyikö komisario Clouseau todella merellä, niin kuin on ilmoitettu?
Tai, vielä tuntemattomasta syystä, onko hän jossain,
juonimassa seuraavaa siirtoaan, valmiina paljastamaan itsensä, kun aika on kypsä?
En halua uskoa, että niin hienolle miehelle on voinut sattua onnettomuus.
Sikalokki.
Meidän on löydettävä se nainen.
Tässä raportti.
Pidätän tämän syntipukin vuorokauden kuluessa.
Nyt me alamme päästä eteenpäin.
Te!
- Mittaamattoman arvokas Steinway! - Ei enää.
Komisario Clouseaulla.
Hetkinen, olkaa hyvä.
Teille.
Sir Charles Mustanaamio, pahamaineinen Litton.
- Mustanaamio? - Se juuri.
Ahne pieni keltainen sutenöörini.
Haluaisin kovasti tietää erään asian.
Takaisin kaupunkiin.
Seuraa tuota autoa.
Pureeko koiranne?
Ei.
Kiva hauveli.
Ettekö sanonut, että koiranne ei pure?
Tuo ei ole minun koirani.
Tiedättekö, missä Palace Hotelli on?
Kyllä.
Erikoislähetys. Pömmi. Odotitteko tätä?
Senkin typerys! Seinähullu itämaan idiootti!
Kaikelle on oma aikansa ja paikkansa, Cato.
Nyt se on koittanut.
Ja vielä yksi asia.
Minut tunnettiin nojapuiden Pavlovana.
Se alkaa muistua mieleen taas.
No, se tuntui hyvältä.